23.976 Ro sync bluray Š 14.04.2021
Unii îi spun joc de noroc.
Asta nu prea e drept.
Ce facem noi... aranjând spatele cărţilor,
marcându-le, aranjându-le...
Asta e doar o unealtă de lucru.
Dar doar având o pereche de mâini nu e suficient.
Dacă nu ai puterea magiei şi psihologia lucrului,
nu vei câştiga niciodată.
Trebuie să-ţi meargă mintea rapid, fără ezitări.
Să înveţi să fii spontan.
Şi aşa devii un profesionist.
Şi vei ajunge "Decan".
- Jucăm cărţi sau ce? - Rămâneţi nemişcaţi!
Să nu mişte nimeni!
Haideţi, ridicaţi mâinile!
Ridicaţi dracului mâinile sus!
- Ce dracu' e asta? Ce e asta? - Despre ce vorbeşti?
- Ştii cine conduce jocul ăsta? - Gura! Scoateţi banii!
Ridicaţi dracului mâinile sus!
- Uite, nu voi face nimic, bine? - Ridicaţi-le acum!
Bine.
Expresia pentru asta este: "fraudă".
Nenorocitule...
"Trişorii"
- Plinul, te rog. - Da, domnişoară...
Rahat!
Sunteţi în regulă?
Mi-am scos inelul când m-am spălat şi mi-a căzut jos.
Dacă-l găseşte cineva...
E foarte scump şi dacă îl găseşti, îţi dau o recompensă de 1000 de dolari.
- Îţi dau 100 de dolari pe el. - Inelul valorează mai mult de-atât.
- Nu mă face să-mi pierd timpul. - Dar cât vrei pe el?
260, 280,
300.
Haide, iubitule. Cât ai luat?
Să mergem.
Charlie, uite banii aici. E în regulă?
- E timp, Homer. - Charlie, Van Morrison crede...
Van Morrison, poate conta pe mine..
Hei.
Hei, Vespa, Toni.
Ce mai faci, Cody?
Bună, Charlie.
- Charlie. - Carl, îmi pare bine să te văd.
9 de roşu, 8 de cupă...
Pun tot.
Merg şi eu.
Jocurile sunt făcute, dlor. Întoarceţi cărţile.
Doi nouari, o pereche de popi. Întorc.
- Doamne, chiar doare. - Trei popi.
Poate un 10, dar chiar îmi trebuie un 9.
- 9 de caro. - Eu am ieşit.
Da, o s-o fac.
Oh, eşti tare.
Iubito, tu eşti de nota 10.
Bate palma.
- Bună, Larry. - Bună.
- Ce mai faci? - Adun banii ăştia.
- Eşti tare! - Poţi să pui pariu.
- Ştii, Miller e aici. - Cine-i ăsta?
Miller. Tipul de care ţi-am spus.
Larry, el e Charlie Miller. Charlie, el e Jennings, Larry Jennings.
Larry, ai fost tare acolo jos.
- Oh, da. - A fost bine.
Şi tu ştii cum să te prosteşti.
- Mai spune o dată, da. - Da, sigur.
- Vreţi ceva de băut? - Da, adu-ne ceva.
Charlie, whiskey cu gheaţă?
Imediat.
Deci, Larry... Ce ştii?
Ştiu că tu şi partenerul tău sunteţi buni la jocuri.
Da, sigur. O să dureze până ne punem la punct, dar va merita.
- E vorba de 10-20.000 pe joc. - 10-20.000? Asta e bine.
Am putea scoate şi mai mult.
Dacă am avea al treilea jucător, putem controla jocul.
- Eu deja fac bani. De ce aş veni? - E evident că te descurci cu banii.
Şi Tiffany zice că eşti bun, aşa că...
Pot să-ţi ofer ceva de băut?
Bine...
Pot să-ţi ofer ceva din mine?
Original.
De fapt, nu.
- Sunt Jeff... - Cară-te, Jeff.
Unde crezi că pleci?
Doamne!
Jeff, cară-te din faţa mea sau o să-ţi bag tocul pe gât.
Îmi place cum sună.
Serios?
Atunci stai aici şi gândeşte-te, în timp ce eu o să plec.
Păi, consideră că sunt interesat.
Va trebui să ridici miza de la 15 la 20.000.
Dai tu banii? Încerci să mă păcăleşti?
Atâta punem toţi. E un joc pe bani. Jucăm pe bani.
Credeam că o să te intereseze asta.
Charlie a venit până aici... E în regulă, poate că încă nu e pregătit...
Ştiu că Charlie a venit până aici. Banii nu sunt o problemă.
Treaba e că eu nu-l cunosc, el nu mă cunoaşte...
şi la sfârşitul zilei nu vreau să rămân de fraier.
Noi o să-ţi dăm banii.
E o ocazie bună, Larry.
Care-i treaba cu al treilea? Când îl întâlnesc?
"Mecanicul"
Oh! Haide, să mergem.
Nu mă simt prea bine.
- Iisuse! - La dracu'!
- Uită-te pe unde calci, căţea! - Cui îi spui căţea, nenorocito?
- Oh! - Purtaţi-vă frumos!
Stai departe de mine!
- Aici. - La dracu'!
Curva dracului! Mi-a rupt hainele!
Mă ocup eu, bine?
Dă-mi un şerveţel.
- Sunteţi în regulă, domnişoară? - Da, sunt bine.
- Şi dvs. dle? - Sunt bine.
Dacă aş putea juca 20 de bătrâne ar fi perfect.
E posibil să ridicaţi miza în limita mesei...
- La 5000 mâna? - Să văd ce pot face.
- La ce dracu' te uiţi aşa? - La sâni.
Aha. Da.
Vrea să ridice miza peste 5000/mână.
E la prima strigare. Lasă-l.
- S-a făcut. 5 pe mână. - Grozav. Mersi.
- Da! - Ghinion.
Bine lucrat, doamnelor.
40 de bătrâne pentru o jumătate de oră de muncă, nu e rău.
Poţi să pui pariu.
Uite-ţi partea. Sigur nu vrei să te gândeşti la Reno?
Da, sunt sigur. Jackie are destul.
Destul pentru Reno, cel puţin.
- Ai pus ceva la cale? - Cine? Eu?
O să fiu prin oraş, doamnelor. Ne mai vedem.
Mersi.
- Aş vrea ca mafia să rămână în oraş. - Şi eu.
E o ocazie bună, Larry.
Deci care-i treaba cu al treilea? Când îl întâlnesc?
Când doreşti. Şi acum, dacă vrei.
Şi de unde o să ştim că va plăti?
Ascultă, vino la această adresă peste o oră.
Du-te în spate şi întreabă de mine. Voi fi acolo cu partenerul meu.
Dacă sunt cărţi bune la toţi, cum vei face?
Norocul poate fi într-o zi proastă.
Dar, din fericire, tipul pe care îl vom întâlni...
Partenerul meu este un...
Larry, ştii ce-i ăla un mecanic?
Hristoase, le pot vedea de-aici.
Nu mă ocup de doiari.
Atunci par cărţi nasoale.
- Poate că cele mari s-au ascuns. - Chiar aşa?
Plin de şmecheri în cluburi. Bagă la două mâini.
Destul de bine. Ăştea ar lua banii.
Da, dar am preferat întotdeauna American Airlines.
Ticălosule!
- Bun. Văd că eşti în formă. - E un obicei greu de uitat.
Ce s-a întâmplat, Vernon?
Ai dispărut ca o fantomă, după jocul cu Ross.
- Trebuia să dispar pentru o vreme. - Da?
În ceea ce te priveşte, eu şi Tiffany am fost îngrijoraţi pentru tine.
Să-ţi vinzi arma după ce s-a "încins".
N-a fost cea mai bună alegere.
Păi, nici Atlantic City n-a fost.
- Ce mai face Tiffany? - E bine. Foarte bine.
E o femeie uimitoare.
Ştii, nu m-am gândit niciodată... Cum rămâne cu jocul? E aranjat?
Da. Nu-ţi face griji. Păstrează-ţi mintea pentru momentul ăla.
Tipul ăla despre care îţi spuneam, vine aici în câteva minute.
Vorbeşti de lup...
Trebuie să fie el.
Lupul e la uşă!
La dracu'... Intră.
Auzisem că te-ai întors în oraş, dar...
Ştii ce m-a durut cel mai rău?
Că nu m-ai sunat.
- Probabil că am uitat. - Ce dracu' vrei, Scarne?
Tu ce dracu' crezi că vreau?
Ştii, momentan suntem între 2 slujbe.
Ce-ar fi să vii peste câteva săptămâni?
- Atunci o să vedem ce putem face. - Bine.
Bine. Să vă spun ceva. Ne putem vedea...
- Haide, Scarne. Nu trebuia să faci asta. - Vezi ce m-ai făcut să fac?
Nu avem nici o treabă de făcut acum, da?
Rahat! Dacă n-aveaţi nici o treabă, tu nu te-ai fi întors.
Îţi spune adevărul.
Când o să-mi trebuiască părerea ta, o să te întreb.
Sunt falit acum.
Tot ce am sunt nişte monede...
- Iisuse! N-ai prea muncit. - Suntem în recesiune, n-ai auzit?
Bine. Cum ziceţi.
Dar amintiţi-vă, băieţi... Îmi vreau partea.
Sau o voi lua, într-un fel sau altul.
Ce îţi face piciorul?
Încă mă doare când plouă.
Ticălosul!
Fă-ţi un favor, Scarne. Continuă cu extorcările dar nu cu profesioniştii.
Profesioniştii?
Ai auzit că Skinner a fost lovit de o maşină?
Da.
Accident şi fugă de la locul accidentului. Nerezolvate.
Adevărată tragedie.
Pentru a vă proteja şi servi, nu?
La dracu'!
Unele lucruri nu se schimbă niciodată, nu?
O să-ţi rămână obiceiurile astea.
Rahat!
- Cine e? - Jennings.
Tu eşti tipul. Tiff ne-a povestit despre tine.
Ne zicea că-ţi ştii bine rolul în timpul jocului.
Am avut noroc.
Miller zice că eşti un adevărat Holyfield, cu cărţile.
Mă descurc cu cărţile foarte bine.
Ce e asta? Modestie? Arată-i puţin.
Patru aşi.
- E un fel de magie. - Ţi-am zis că e bun.
- E un artist al dracului de bun. - Vezi, asta-i situaţia.
Avem nevoie de un al treilea pentru potul cel mare.
Dacă acelaşi om câştigă mereu, bate la ochi.
E un joc grozav. Şi uşor.
Dacă vrei să-ţi petreci viaţa aşa, trebuie să ştii cum să te descurci.
Avem nevoie de un om foarte bun.
Şi ce-ar trebui să fac?
Joci normal. Şi pariezi numai pe mâna mea.
Îţi plac cărţile alea?
Lasă-mă cu scamatorii din astea...
- Da, îmi plac cărţile astea. - Se numesc "cărţile de dedesubt".
Mai ştiu şi altele. Cam orice ar fi nevoie.
Nu-ţi face griji. Tu mereu vei câştiga.
Deci, tu eşti omul nostru?
Cred că da.
- Grozav. - Desigur.
Îţi vom da cea mai mare parte a mizei, să nu fie nici o bănuială.
Să nu uiţi că trebuie să pariezi numai pe mâna mea, bine?
Uite 5... 10 bătrâne. Cu cei 15 ai tăi, fac 25.
Vor fi destui bani ca să joci.
Dar tu vei fi cel care va ridica miza.
Tu vei fi acela care va sălta potul cel mare. În regulă?
În regulă. Îmi place mormanul mare.
Arată-mi...
"Înşelăciunea"
Cred că e toată lumea, acum. Cu toţii îl ştiţi pe Charlie Miller.
- Salut, Charlie. - El e dl Jennings, va sta cu noi azi.
Vreţi să luaţi loc, dle Jennings, vă rog?
Mulţumesc.
El este dl Andrews,
şi domnii Ose, Leipzig,
Charlie pe care îl cunoşti... Doctor Daley... şi dl Vernon.
- Încântat de cunoştinţă. - Spune-mi Larry.
Dle Jennings, de obicei jucăm poker normal.
Stud, draw, lowball, la alegere, fără limite.
Şi desigur că am şi eu un mic procent pentru casă.
Da.
Să aveţi un joc plăcut şi noroc!
Mulţumim.
Bine. Cel cu cartea mai mare, face cărţile. Noroc tuturor!
Ai asul. Faci cărţile.
Să începem, domnilor.
Nimic ciudat, nimic sălbatic, doar jocul de cărţi te va face să zâmbeşti
Adevărat.
Cel mai bun chitarist dintr-o trupă de albi, e liber.
Trei aşi.
Da, ştiu. 25 de dolari.
Am dus copiii la o şcoală grozavă...
Uite!
Frumoasă casă şi mare. Ar trebui să jucăm cu miză mai mare.
Ce se întâmplă? Pentru ce am venit aici? Nu v-aţi plictisit de asta?
E ca şi cum aş juca banii la maşinuţe.
N-are nimeni curaj să joace cu mine?
Asul câştigă.
Mai am câteva jetoane aici. Putem mări miza puţin?
- Dă-i drumul. - Putem s-o facem la 500 de dolari?
- Vreau să cheltuiesc mai mulţi bani. - Eu ies. Prea riscant..
- Eu joc. - Omul meu.
- Tu ai ieşit? - Da.
Fiţi atenţi. Doar el şi cu mine.
Ştiţi ce-o să fac?
O să măresc miza...
Sunt 2000 acolo. Ştii ce?
Huh?
Ia-i.
- Ce să iau? - Ia-i.
Hai măi omule.. Cheltui mai mult pe stripteuze.
Îmi spui tu cum să joc? Ce să fac cu jetoanele mele?
Păi vreau să-ţi mai dau nişte jetoane, dar trebuie să le pui pe masă.
- E băutură pe-aici? - Băutură?
Ce dracu' e asta? Vorbim de mâncare?
Haideţi, oameni buni. E poker. 200 de dolari. Jucaţi.
- Eu am ieşit. - Şi eu.
- M-ai scos din joc. - Rahat!
- Am ieşit. - Şi eu.
Îi urmezi şi tu?
Eu merg. Rămâne între negri.
Sunt 200. Şi mai pun 200. Pentru Jesse. "Păstrează speranţa vie".
Merg.
Bine. Între negri, la dracu'.
Şi mai pun 3000. Bani adevăraţi. Cum ţi se pare?
Prea mult pentru mine.
La dracu'. Ar fi trebuit să fie un joc grozav.
Nu vreţi să jucaţi pe bani adevăraţi? Ce-i asta?
G-15, bingo! La sumele astea puteaţi juca bingo.
Haideţi! Asta e o porcărie.
Cred că e timpul să luăm o mică pauză, domnilor.
- Sună bine. - Pauză... nenorocita dracu'.
- De unde l-aţi luat pe ăsta? - Să luăm o pauză.
- Credeam că e un joc civilizat. - Toţi să se calmeze.
Nu-mi vine să cred. Mize de 5 şi 10 dolari..
Dacă vrei să înveţi lumea să joace poker, deschide o şcoală.
Ar trebui să te uiţi în oglindă, tâmpitule.
Ce-a fost asta? Doar 5 mâini? Jucăm doar pe câteva sute de dolari?
Asta nu e ştiinţă exactă. Trebuie să aştepţi momentul potrivit.
Momentul potrivit? Îmi pierd timpul aici.
- Pot s-o fac mai bine pe cont propriu. - Ascultă-mă. Calmează-te, da?
Nu-i poţi controla pe ceilalţi jucători.
Trebuie să aştepţi să fie pregătiţi să plătească, aşa cum ţi-am promis.
Mai bine.
5 cărţi. Nimic sălbatic.
- Băuturi, domnilor? - Nu vrem de băut. Vrem să jucăm.
- Iată cărţile.. - Să-i dăm drumul.
E bine?
E deja bine.
- În regulă. Pun 100. - Suta ta şi încă 200.
300 pentru mine şi încă 300.
600 pentru mine. Şi ridic la o mie. Ce ziceţi?
- Am ieşit. - Deja?
Bine. Uite-ţi mia...
Şi ridic la 2 bătrâne. Adică 2000. Ce ziceţi de asta?
Am ieşit.
Un om cu stil, e un om care poate să zâmbească.
"Am ieşit." M-ai dat gata.
2000 pentru mine... şi vreau cărţi.
De acord.
Cred că te voi urma.
Cărţi, prieteni?
Două, te rog.
- Două. - Una pentru mine...
Încă una...
Eu păstrez una.
- Trebuie să mai ridic miza. - Încă 2000.
- Eu am ieşit. - Haide, frate. Nimic, nu?
Ce dracu'?
Cred că sunt cam... 12.000.
Bine. Merg...
S-a-ncins treaba.
Să zicem... încă 5000?
Ei bine...
Cred că accepţi cash, nu?
- Desigur. - Pentru că întâmplător îi am la mine.
Iisuse!
Rahat!
Asta e ce-ai cerut...
Şi încă 82.500 de dolari.
Fără limită, nu?
Tipul ăsta a câştigat.
I-am luat..
Scuzaţi-mă.. Scuzaţi-mă, dle Jennings.
- Mai am credit aici? - Sigur..
Ce dracu' e asta? Vrei să plăteşti cu card?
Ce rahat mai e şi ăsta? Dacă nu mai ai jetoane să mizezi...
Scuză-mă, dar am bani. Doar că nu-i am la mine...
Eu am un reactor, dar nu l-am adus aici.
Dle Jennings, vă pot garanta că e plin de bani.
Şi mereu îşi plăteşte datoriile.
Aşa că miza e acoperită.
La dracu'. Nu contează.
Am avut doar 4 prietene în viaţă. Şi toate erau "10"-uri.
Rahat.
Scuze.. Cred că toate se culcă cu un tip numit Jack! (Valet)
Ghinion.
Asta nu-i posibil.
Să vă explic. Banii ăştia... nu erau pentru joc...
- Uite! Să ai de taxi. - Dina, nu poţi să-l iei de-aici?
Numerarul de-aici nu sunt banii mei...
Doamna... cum o cheamă? Lăsaţi-mă să vă explic...
La ce te gândeai, Larry?
Ţi s-a spus să mergi numai pe mâna lui Vernon, da?
Da, ştiu.
- De ce trebuia să mizezi aşa mult? - Pentru că aveam mână plină.
Rahat.
Relaxează-te, omule, relaxează-te. Ştii ce?
O să-l facem pe nenorocitul ăla data viitoare.
Dar trebuie să mă asculţi.
- Trebuie să te ţii de program, Larry. - Nu înţelegi..
Rahat.
Dacă ai nevoie de nişte bani, îţi pot da câteva sute...
Câteva sute nu înseamnă nimic pentru mine.
Nu vorbisem clar, Larry? Să mizezi numai pe mâna mea?
Numai aşa pot controla jocul. Să trişez.
Nu vreau să aud asta acum.
- La dracu'! - Ascultă, Larry...
E doar un accident. Vom recupera banii înzecit.
Da. Dacă Toma necredinciosul învaţă să se controleze.
Vrei să-l laşi în pace? Lasă-l în pace.
Calmează-te. O să recuperezi de două ori mai mult în 2 săptămâni...
- Îţi jur... - Nu am 2 săptămâni!
La dracu'! N-ai auzit ce-am zis? Rahat!
Bună, Larry.
Mă bucur să vă văd. Ce dracu' s-a întâmplat?
A avut... o noapte foarte nasoală.
"Ţinta"
Mi-ar plăcea să-mi ţii companie. Au un Martini excelent aici.
Respectul...
Cred că respectul este baza relaţiilor umane.
Ştii, în Biblie zice să-ţi respecţi mama şi tatăl.
Îl respect pe dl Malini ca pe un tată şi el mă respectă ca pe un fiu.
Noi te-am respectat, dar sincer, ne-ai dezamăgit.
Salut, Nate.
- Vrei să mănânci ceva? - Nu, mersi.
Îl vezi pe prietenul meu de-aici, probabil vrea o omletă condimentată.
- ..şi un cocktail. - Eu îi respect dorinţa.
Scuză-mă.
Vibrez.
Alo, Marlo. Da?
Informaţii? Cine e la telefon?
Aşa... O s-o fac.
Cine e la telefon?
A închis.
Lipsă de respect.
Iei părţile nasoale cam devreme, nu-i aşa?
Ce naiba vrei?
Dl Malini ar vrea să vorbească cu tine.
Chiar acum?
Aşteptatul nu e una din calităţile lui.
Larry, am înţeles că eşti un foarte bun jucător de cărţi.
Le mai încurc uneori.
- Tu? - Da. Telefon afurisit..
Am auzit că eşti un excelent jucător de poker.
Dacă aşa se zice, înseamnă că aşa e.
Cum merge?
Sunt suişuri şi coborâşuri. Aşa merge.
- Urcuşuri şi coborâşuri? - Da.
Eu nu mă prea pricep la cărţi...
dar ce zici.. Să pierzi 80.000, cum e?
Da... E un coborâş.
Şi dacă i-aş pierde într-o săptămână?
Ar fi "la pământ". Dar deja ştii. Ce-i cu întrebarea asta prostească?
Credeai că poţi pierde 80.000 din banii lui Max şi el să nu afle?
O s-o rezolv cu Max.
Cum dracu' să fii aşa de prost, Larry?
I-am cunoscut pe tipii ăştia...
Ei m-au dus la un joc unde trebuia să câştig uşor.
M-am înfierbântat. N-ar fi trebuit să plusez...
Am pierdut. Nu pot să acuz pe nimeni. N-am făcut ce mi-au zis.
Ţi-a trecut prin cap cumva că tu eşti ăla păcălit, Larry?
Că cei pe care îi numeşti parteneri sunt escroci de meserie?
Escroci? Nu, nu. Pentru că şi ei au pierdut bani.
Ei bine, cred că suntem cu toţii aici.
Este...
Când l-am văzut că se căuta de bani, mi-am zis: "Gata, m-am căcat în sus!"
- Bună iubito. - Îţi place aici?
Ţi-am spus că se va simţi bine.
Totul a fost o mascaradă. Avem 60.
Mă crezi acum, Larry?
Aveau aici...
un bufet.
A fost o plăcere.
Nenorocitul...
5 cărţi. Nimic sălbatic.
- Operă de artă. - Băuturi, domnilor?
Nu vrem de băut. Vrem să jucăm.
Când s-au adus băuturile... Jack a schimbat cărţile.
- E bine că ne-am întors. - Doar să fie şi profitabil.
- Ce să zic. Tu ştii să alegi, iubito. - Pentru asta sunt aici.
"Întoarcerea"
E o ocazie bună, Larry.
- Când îl întâlnesc pe al treilea? - Când doreşti. Şi acum, dacă vrei.
Da.
Mă duc să-mi iau banii. Vă caut mai încolo.
E destul de bun. De unde l-ai pescuit?
Acum câteva săptămâni, din alt club.
Sunt număraţi?
Avea Rolex, un Lexus nou. E făcut pentru asta.
Am spus-o mereu, iubito... Eşti cea mai bună.
- L-ai văzut pe Vernon? - Îl văd mai târziu diseară.
Cum este?
Îl cunoşti. Vernon e Vernon. Ştii cum este.
Ce faci? Ai deja una aprinsă.
Ascultă, dacă...
Dacă lucrezi cu Vernon, va fi o problemă... Ce?
Haide, Charlie...
Nu-ţi face griji pentru mine.
Hei, eu sunt.
Da. Am înţeles. Ne vedem acolo
Ia te uită, ia te uită...
Să pare că eşti singurică acum, nu?
Norocoasa de mine.
Cum aşa?
Nu e treaba ta.
Larry, ştii ce-i ăla un mecanic?
Ai vorbit serios mai devreme? Asta vroiai să vezi?
Să te văd?
O să stăm de vorbă până ajungem în pat?
Nu, vorbeam serios.
Da, o să mai vedem. Haide, Jeff.
Bine. Ce zici de o treabă protejată?
Ce?
Ştii, nu mă prea pricep la asta...
Bine. Ce zici de...
"Eclipsa"?
Când nu te mai simţi bine, zici "eclipsă". Mai stăm, te relaxezi...
Sigur. Cum vrei tu.
- Cum îţi place, Jeff? - Dur!
- Bună Tiffany, ce mai faci? - Bună Teddy. Bine. Ce fac ai tăi?
Sunt bine, mersi.
Ştii, am fost surprins că m-ai sunat.
Nu ştiam că încă te mai ocupi de asta.
- Am nevoie de bani repede. - Contra lui Miller?
Ceva de genul.
Ce-ai zis?
Nu te aud cu chestia aia în gură.
Ec... Eclipsă.
Destul de dur, iubitule?
Trebuie să recunosc: ştii cum să-i alegi, iubito.
Pentru asta sunt aici.
- Crezi că Jennings se va întoarce iar? - Nu unul cu aşa o datorie.
- Eu n-aş fi aşa sigur. - Nu? De ce?
Pentru Jennings se pare că... s-a terminat.
E adevărat că a pierdut o grămadă de bani la un joc...
Mai mult decât ar putea pierde o persoană.
A fost mai mult de-atât. Dă-l dracu'. Trebuie să te obişnuieşti cu asta.
Să nu-ţi pară rău pentru ţintă. După părerea mea...
o persoană care nu e în stare să-şi aibă grijă de bani, nu-i merită.
- Tu ai zis-o.. - Vezi? A înţeles. Haideţi. Să mergem!
Nesiguranţa mă omoară. A zis ceva de joc?
Da. Se bagă.
- Rahat. - D-zeule. Cine e?
Dean Stevens.
- Decanul... - În persoană.
Tipul ăsta e o legendă. Era un puştan când a început să joace.
Juca tare. Cu gangsteri, criminali şi mafioţi.
Nu juca pentru bani. Numai de amorul artei.
- Cred că a păţit-o mai demult.. - O dată în Philadelphia.
Numai mafioţi erau la masă.
Făcea cărţile, când a apărut brusc...
Nu mişcaţi! Atmosfera s-a încins...
Toţi au ridicat mâinile...
Toţi, mai puţin Stevens.
Pentru că avea ceva în mână.
Nenorocitule... Locul a explodat.
Cea mai mare confruntare armată. Oamenii cădeau ca popicele.
Stevens şi cu celălalt... erau faţă în faţă.
Avea 3 opţiuni: 1. Să tragă. 2. Să plece şi să lase banii.
Şi a treia opţiune?
Mai jucăm o mână. Cea mai mare carte ia totul.
Ştiu că eşti de acord.
Fără risc...
Nu câştigi.
A plecat cu 50 de bătrâne şi fără o zgârietură.
Poate e doar un mit nenorocit.
Poate că Stevens a inventat povestea asta.
- Totuşi, e o poveste grozavă. - Da.
Unii îşi folosesc banii numai pentru a se aşeza la masă cu el.
Cu Dean (Decanul).
"Decanul"
- Vreţi să staţi mai mult? - Doar câteva zile.
- Afaceri sau vacanţă? - Afaceri.
Ce se ia de la Dean, tot la el se întoarce.
- Până acum nimeni n-a luat de la el. - Încă nu.
Nu fi îngâmfat. Nu vreau să repet treaba de la Atlantic City.
Nici eu.
Măi să fie!
- Îmi pare bine să te revăd, Eve. - Şi mie îmi pare bine.
Frank... A trecut ceva vreme, nu?
Da, a trecut ceva vreme. Arăţi bine.
Da.
Nici tu nu arăţi prea rău.
- Ai un loc frumos aici. - Da. Multă muncă.
Să-l fi văzut când l-am luat.
Deci...
Am trecut prin oraş şi m-am gândit...
Ţi-e foame?
Sunt mort de foame.
Deci, l-aţi văzut pe Dean jucând, corect?
Bineînţeles. În Nebraska... 24 mai 1986. N-am să uit niciodată.
Mafioţii au încercat să-i însceneze.
A rezolvat-o în aşa fel, aşa de frumos, că n-o să uit niciodată.
Încerci să mă sperii.
Nu. Încerc să te pregătesc.
Doar n-o să stea lângă tine şi o să zică: "te rog, ia-mi banii".
Tipul ăsta te poate tăia în bucăţele şi să nu-ţi dai seama.
- Şi? Eşti fericită? - Da. Câteodată. Ştii... aşa e viaţa.
Se pare că ţi-a mers bine.
Niciodată nu ştii ce se întâmplă cu cineva care a suferit,
- ...dar mă bucur pentru tine. - Mersi.
N-ai soţ sau copii?
Doamne... Nu.
- Nu din lipsă de ocazii. - Desigur.
Trebuie să zic că eşti un tip greu de urmat.
Adică, când pui toate economiile pe o carte...
Restul nopţilor te vei gândi cu ce vei plăti ipoteca.
- Presupun că da. - Ce?
În ultima vreme nu mi-am făcut griji cu ipoteca.
- Ei, haide. - Nu, sunt serios.
Din ce în ce mai mult încep să simt munca.
Ştiu sentimentul.
Mă simt ca un pistol vechi.
Fiecare joc, fiecare oraş, fiecare visând cum să-l bubuie pe Dean...
Îmi place asta. Fiecare vrea o bucăţică din mine.
Stând în jurul acelei mese şi ştiind că nimeni nu mă putea atinge.
În ultimii ani devenisem delăsător, nu-mi mai păsa...
Îmi pierdusem calmul.
Nu mai vreau... Poate că ar trebui să mă retrag.
Înainte ca cine ştie ce puşti să mă omoare.
O mică problemă... Ne trebuie 250 să intrăm în joc.
- Cam mare riscul. - Uite cum văd eu lucrurile.
6-7 persoane la masă... Miza la 2 milioane, cel puţin.
- Am 100.000. Tu cât ai? - Nu ştiu.
Chiar credeţi că-l puteţi face pe Stevens?
Decanul se retrage?
Ar fi o premieră.
Nu ştiu, văzând cât de bine te-ai descurcat mă face să mă gândesc.
Gândirea te poate pune în dificultate.
Poate nu ştiu despre ce vorbesc.
Deci eşti antreprenor acum?
Ei bine, încă încerc să-mi dau seama.
Crezi că un antreprenor ar putea fi fericit cu un cartofor pensionat?
Ei bine, te anunţ când găsesc unul.
Poate ar trebui să ne revedem mâine seară.
Poate ar trebui.
- Vino la joc. - "Vino la joc, Eve."
Poţi să vii să vezi cum e aici după ce închid.
Îmi place asta.
Mereu mi-a plăcut să te privesc jucând.
Nici cel mai bun mecanic nu ştie cum să câştige jocul.
Nu-ţi face griji. De data asta o să am răbdare.
O să aştept momentul potrivit. şi când el va face o mişcare...
am să-l prind pe nenorocit dintr-o mână.
Asta îmi place să aud.
Bine. Am intrat. Dar vreau să văd şi eu jocul.
Trebuie să-mi supraveghez investiţia.
Ei bine, acest lucru ne dă puţin peste cap.
Cred că trebuie să dau un telefon. Să văd unde se joacă.
Ştii ce e chiar mişto?
Că suntem împreună iar. Ca pe vremuri. Vechea echipă.
Mă bucur că te-ai întors, puştiule.
- Aşa e, ştii? - Ce?
E bine că te-ai întors.
Nu m-am întors. Am venit doar pentru joc.
În regulă.
Şi cum e să lucrezi singur?
E bine.
Totuşi, trebuie să fii mai grijuliu, nu?
Dar sunt şi avantaje.
- Da? - Da.
N-am grija partenerului care vrea să mă înjunghie pe la spate.
Sau să te trezeşti cu un rinichi lipsă.
Spune-i lui Charlie că ne vedem mâine.
Rahat!
Nu te mai strecura aşa.
Dumnezeule...
- Eşti în regulă? - Da, îmi verificam mesajele.
- Unde a dispărut Vernon? - Nu ştiu. A plecat.
- Ce vrei? - Trebuie să vorbim.
- Acum? - Da.
- Un tip dat dracu' Vernon ăsta. - Zi-mi.
Ştii, când se întoarce, aş vrea să discutăm nişte lucruri.
Charlie, am un apel.
Mersi.
Vreau să-ţi explic cum a fost în Atlantic City.
N-am nevoie de explicaţii.
Ei bine, trebuie. Nu am vrut să se întâmple.
Nu văd de ce. Odată ce-am terminat jocul, am întins-o de-aici.
Iar tu şi Charlie vă duceţi unde aveţi treabă...
Nu e nimic între noi. Suntem doar parteneri.
Ultima dată când v-am văzut,
a părut mai mult decât un simplu partener.
- Nu înseamnă nimic. - Spune-i asta lui Charlie.
- Eu am fost doar frustrată. - Da, văd cât de frustrată eşti.
Haide T., cu tine nimic nu se întâmplă niciodată.
Nu ştiu care a fost planul tău, dar nici nu aveam de gând să-l aflu.
Nu exista niciun plan. Tocmai am făcut o greşeală.
Adică tocmai ai luat toţi banii ăia.
Am avut tot dreptul să fiu supărată şi înşelată.
Charlie, acolo spunea toate lucrurile corecte.
E vina mea. Niciodată nu ar fi trebuit să mă îndrăgostesc de tine.
M-ai făcut să mă simt ca o ţintă.
Cum poţi spune asta? Eşti singurul cu care nu m-am jucat.
Nu mă pot lipsi de asta.
Şi mie îmi lipseşte.
Şi ce facem în legătură cu asta?
Nu facem nimic.
N-o să-l rănesc pe Charlie.
Adică, nu aşa cum a făcut-o el?
Credeam că te-ai lăsat.
Bine, o arunc.
Tu... Ţigările... Revin la vechile obiceiuri.
Îmi faci un favor?
Poţi să treci pe la mine mâine pe la 2:00?
Vreau să vorbesc ceva cu tine.
Ştii, personal...
Doar tu şi cu mine.
Sigur. Ne vedem atunci.
Mm-hmm.
Nenorociţii ăia m-au pus la punct. Târfa aia era mână în mână cu ei.
Ascultă, eu de obicei nu lucrez aşa. Nu trebuia să fie aşa.
Să-mi facă mie una ca asta?
Mi-au făcut-o mie, lui Max... La toţi.
Max mă caută... asta înseamnă că sunt în rahat...
Îmi fac griji pentru Max... Ştii? El e prietenul meu.
Tot nu pot să cred. Am avut banii în mână... apoi au dispărut.
Au fost buni! Nenorociţii ăia au fost buni!
O să am grijă de câteva lucruri. Vin imediat. Nu-ţi face griji.
Da, sigur, sigur. Ai grijă.
"Când te trezeşti, ne întâlnim cu Charlie la Dai Di"
Rahat!
Bună. Îl caut pe dl Charlie Miller. Îl cunoşti?
Glumeşti, nu?
- La masa din colţ. - Am nevoie de mărunt pentru balonaşe.
Luaţi loc.
- Eşti Charlie Miller? - Charlie Miller?
Ştiu despre cine vorbeşti. E mişto. Şi drăguţ.
- Vrei să-i laşi un mesaj? - Poţi să interpretezi că da.
Doamne, sunt înfometat. Trebuie să am grijă de colesterol.
Vrei să împărţim o porţie?
Am o informaţie importantă pentru dvs., dle Miller...
- Şi poate te interesează. - Nu cred, băieţi...
Pentru că nu e pentru mine.
Eşti în rahat până peste cap şi nici măcar nu ştii.
Chiar aşa?
Tu şi echipa ta aţi curăţat pe cineva ieri seară de 80 de bătrâne.
Nu-ţi face griji. Nu mă interesează din ce trăieşti.
E problema ta.
Îmi fac griji de banii pe care i-a pierdut, pentru că nu erau ai lui.
Era angajat. Şi patronul lui era dl Malini.
Îţi sună cunoscut numele ăsta, dle Miller?
Malini? Da, mi se pare că da.
Atunci înţelegi situaţia în care te afli.
Habar n-am cine eşti,
dar cum poate cineva să fie aşa prost să se joace cu banii Mafiei?
Nu intenţionat... Dar problema totuşi rămâne.
Banii, dle Miller? Îi mai aveţi?
Nu. S-au împărţit.
Şi tu cât mai ai?
Nu prea mult. Am avut cheltuieli.
Ce ghinion.
Da, încep să simt că va fi o problemă.
Dar echipa ta?
Şi Vernon?
Ascultă. Nu-i mare lucru să recuperez cei 80.000.
Spune-i dlui Malini să-i considere un împrumut.
Şi o să-i mai dau 20.000 dobândă.
Să zicem, 100.000 în câteva zile?
- Două zile? - Da.
- 100 de mii. - Mm-hmm.
- Deci deja ai o ţintă? - Da. Fără probleme.
Hmm.
O să-i transmit mesajul.
Să faci asta.
- Şi mai e ceva. - Ce?
Lasă-te de fumat. Îţi ia ani din viaţă.
Ştii, e ciudat că spui asta...
Hei, Charlie.
La dracu'! Mi-am pătat costumul!
La dracu'!
Haide, Vernon!
Haide, Charlie!
Cine dracu' erau ăia?
Oamenii lui Malini.
- Malini? - Da.
Jennings lucra pentru Malini. Banii lui i-a pierdut.
Crezi? La dracu'!
Tu ar fi trebuit să-l verifici.
Charlie, ştiam că are relaţii, dar nu aşa.
- La dracu'! La dracu'! - Bine, bine... Calmează-te.
Ai venit la timp să ne salvezi.
Trebuie să ne gândim ce facem. Atâta tot.
Trebuie să dispărem de-aici.
- După joc. - Ce?
- După joc! - Eşti nebun?
Malini are relaţii în tot oraşul.
Nu putem să renunţăm la jocul ăsta. Eu vreau să joc.
- Dacă vrei să pleci, pleacă. - Calmează-te!
Malini n-o să ne găsească. O să ne ascundem.
Unde?
Trebuie să ne spălăm. Ştiu un loc unde n-o să caute.
"El Magic Castle."
Sesam, deschide-te.
- Glumeşti? - Aiurea.
E castelul magic, ce vrei?
Malini n-o să ne găsească aici.
E romantic.
Da. Am petrecut destul timp aici, înainte să-l cunosc pe Charlie.
Înainte să te salvez, nu?
Eşti în regulă?
Da. N-am fost împuşcat. Mă simt grozav.
Nu, ziceam.. Cu mine eşti în regulă?
Da.
Uite, după joc o să vorbesc cu Charlie, bine? O s-o rezolvăm.
Ce fac "Moravurile" aici? Vreţi să arestaţi nişte curve?
Da, am venit s-o arestăm pe mă-ta.
Era ieşită pe cauţiune.
- Cine-i tipul? - Nu ştim încă.
- Credem că era din banda lui Malini. - Martori?
O ospătăriţă care era în spate, dar n-a văzut nimic.
Cei de afară au văzut trei oameni ieşind de aici.
- Doi băieţi şi-o fată. - 2 băieţi şi o fată?
Iisuse, nu pot să cred.
- Ce? - Priveşte.
Ce dracu' caută ăsta aici?
- Cine? -"Profesorul".
Nu, lasă cărţile jos.
Iisuse, habar n-ai ce faci. Asta e oribil. Absolut oribil.
- Să te holbezi aşa... - Dar nu m-am...
Mă deranjează să te uiţi pe furiş.
Îţi sugerez să te apuci de colecţionat timbre.
Profesore, care e cel mai bun sfat dat unui cartofor?
Să se culce cu cât mai multe femei diferite.
Băieţi, ce credeţi de asta?
Nu-i rău.
Tu ce crezi, Vernon?
Mişcarea asta e veche. Poate merge aici, dar nu la masa de joc.
Are nevoie de mascare.
Adică o întorci cu o mână şi o maschezi cu cealaltă.
Asta e bună. Foarte bună.
Băieţi, vreau să vă prezint pe un jucător teribil.
- El e Vernon. - Salut.
Profesore, ea e Tiffany.
Ştiam că trişatul aduce beneficii, dar nu mi-aş imaginat aşa ceva.
Mulţumesc.
- Şi ţi-l aminteşti pe... - Miller! Surprinzător, trăieşti încă.
Amuzant. Aş fi putut spune acelaşi lucru despre tine.
Încă mai fraiereşti babele de pensie?
Încă mai scoţi iepuri din pălărie, profesore?
Băieţi, distraţi-o pe domnişoara.
În timpul ăsta, Vernon, adu-mi ceva de băut.
Că doar n-o fi foc!
- A trecut ceva timp. - 5 ani.
Ce te aduce aici?
E un joc mare la Hotel Roosevelt, diseară.
- Te temi că n-o să meargă? - Joacă Stevens.
- Decanul? - Da.
- Ai grijă, e al dracu' de bun. - La fel şi noi.
- Nu "el"? - Am zis "noi".
De ce crezi că băiatul tău magic a ales viaţa reală?
Nu te-a rănit niciodată, nu?
Lasă-ne un minut Charlie. Bine?
Vezi că a scăpat cineva nişte bani pe podea.
Ne vedem la 9, bine?
Alege orice carte din oricare dintre cele trei rânduri. Bine.
- Arăţi puţin obosit, fiule. - A fost o săptămână lungă.
Ştii, viaţa e grea. Te poate doborî.
Ştiu, ştiu. Mi-ai mai spus-o.
Nu eşti profesionist, băiete.
Am fost prieten
cu majoritatea trişorilor şi mecanicilor din ultimul secol.
Nu-mi place să te văd pe drumul ăla. Mai ales cu unul ca Miller.
- Nu-i aşa de rău. - E un trişor de duzină.
Te-a ales pentru că a văzut că ai talent...
...şi el n-are.
Facem echipă bună. Ce-ai vrea să fac?
Să fac bani cu trucuri pentru turişti? Alea le fac cu o mână.
Sigur.
La un moment dat trebuie să faci o alegere.
E vorba de artă sau de bani?
Îmi amintesc când stăteam toată noaptea. Ca să discutăm o singură mutare.
Da. Aşa e.
Ştii că tot nu pot să fac chestia ăia cu degetul, pe spatele cărţii?
Ar trebui să lucrezi la asta.
Ai ştiut mereu unde să mă găseşti.
O legendă vie, nu?
Întreabă-te dacă asta vrei să faci tot restul vieţii.
Viaţa se îngreunează cu fiecare zi.
Doar reaminteşte-ţi...
Există ceva mai important decât banii, Vernon.
Am cunoscut o mulţime de trişori în viaţă, dar încă nici unul pensionar.
- Alo? - Folosesc cărţi "Bee", spatele roşu.
Bună treabă, J.J.
Îl caut pe dl Hemingway.
- Încearcă la camera 808. - Mulţumesc.
Intrăm.
- Cum te simţi? - Bine. Calm.
Aminteşte-ţi ce ţi-am zis. Joacă omul, nu cărţile singure.
Aşteaptă să-l prinzi. Nu te grăbi. Fii calm.
Mie îmi face nervi.
Nu, nervii nu sunt buni. Să fiţi în formă.
Gata de treabă?
Bine. Să-i dăm bătaie.
- Vă pot ajuta? - Îl caut pe dl Hemingway.
Intraţi, vă rog.
- Tu ar trebui să fii dl Holden. - Exact.
- Ce mai faci? - El e Miller.
- Şi ea e Tiffany. - O adevărată plăcere, dnă.
- Mersi. - Eu sunt Tony D. din Austin/Texas.
Acest băiat bun e dl Thornhill.
- Hei. - Spune-mi Jack.
Bună, Jack.
Şi dacă îmi permiteţi, să vă prezint gazda noastră de astă seară...
Domnul Malini.
- Ne bucurăm că aţi venit, dle Holden. - Şi eu mă bucur că sunt aici.
Ei sunt prietenii mei. Îmi aduc noroc. E vreo problemă dacă stau şi ei?
Deloc.
Sper să fie o seară distractivă pentru noi toţi.
Vă rog să-mi permiteţi să vă prezint ceilalţi jucători.
- N-ai ştiut că Malini va fi aici? - Nu, n-am ştiut.
- Grozav. - Calmează-te.
El este dl Stevens.
Dl Stevens... Dl Holden.
- Încântat. - Şi eu.
- Ai venit din Cincinnati. - Da, de pe acolo.
Atunci trebuie s-o cunoşti pe dna Buck Johnson?
Am întâlnit-o, dar n-o prea cunosc totuşi.
Păcat de soţul ei, nu?
Nu ştiam că a fost măritată.
Ah, da.
Nu-mi amintesc să te fi văzut prin cluburile din Cincinnati.
- Sunt mai mult jucător de weekend. - Corect.
- Ea e Tiffany. - Tiffany... Foarte scump nume.
Merită fiecare bănuţ.
- Şi el e Miller. - Charlie, Charlie Miller.
Decanule, ai memoria bună.
- O să joci, Charlie? - Nu, prefer zarurile.
- Serios? Mai înjuri? - Da, câteodată.
Trebuie să fii foarte bun puştiule, dacă el îşi riscă banii cu tine.
Charlie e foarte conservator.
Nu eşti trişor, nu-i aşa puştiule?
Ce zici Max? Începem sau ce?
Desigur. Domnilor...
Uite-i. Pot primi chitanţă?
Da, după joc, omule.
Dle Holden, luaţi loc acolo.
Liber să reintraţi în orice moment.
- Dacă Decanul ne-ar face onoarea? - Sigur, Max.
Texas, ţine-i în priză. Ante, d-lor. (Ante=începutul jocului)
Merg.
Păi ce dracu'?
Încă 10.
O carte, te rog.
Am ieşit.
Intru cu 1000.
Încă 20.
Asta e pentru mine.
Am ieşit.
- Tony? - Da.
Bine, merg şi eu.
Să vedem ce ai acolo, prietene.
Un mare bluf.
Dar ai câştigat prima mână.
Da.
Încă cinci.
Ridic cu încă 5.000.
Doamne, mi se înmoaie genunchii.
Simţi cum ţi se lasă în picioare şi îţi dispare curajul.
Pentru a se potrivi cu acel pariu puternic.
Stevens îi va da lovitura mortală lui Tony D.
Ce ziceţi să creştem la...
50.000? Sunt încă 45.000.
Ce crezi?
Tony?
Da...
Nu cred că am atât de mult...
la mine.
Adevărul, Tony, e că nu e aşa de complicat.
Câţi ai, Tony din Austin...
în săculeţul pe care l-ai adus cu tine?
Păi, să vedem.
Sunt sigur că ai ceva creiţari în geanta aia.
Am doar 25.000.
Să ştii că pot să fiu rău.
Dar o să gândeşti rău despre mine dacă iau potul.
Deci, Tony, pentru că eşti un tip drăguţ...
Am să accept pariul.
Deci cei 25.000... sunt ai tăi.
Îmi pare rău.
Ce?
Nu.
Uşurel...
Înapoi, să mergem.
Urâte maniere, Tony.
Mă forţaţi într-un mod jenant să termin.
Domnilor...
Doamnă...
Noapte bună, Tony.
100 de bătrâne..
Am ieşit.
Eu merg.
Merg şi eu.
Trei decari.
- Dulce. - Ca o plăcintă.
- Dar eu am crema. Asu-i ăl mai tare. - La dracu'!
Norocul meu.
Cam mult pentru mine.
- Domnilor, asta a fost pentru mine. - Cred că mă retrag şi eu.
- Domnilor. - Impresionant, puştiule.
Şi am rămas trei.
Numărul meu norocos.
Ce ziceţi de un "stud" cu cinci cărţi de-acum încolo? (stud=tip de joc)
- E muzica ce-mi place. - Da, sună amuzant.
- Ce-aţi zice de o pauză? - Ai obosit?
Sunt doar distras, Cleveland.
- Cincinnati. - Scuze. E acelaşi stat.
Ne întoarcem în 20 de minute, d-lor.
Mă bucur că ai venit.
Îmi place să te privesc jucând.
- Îmi place. - Cum merge?
Am un pic de treabă cu acest copil. Nimic nu pare să-l clatine. E bun.
- Băiatul ăla e foarte, foarte bun. - Mai bun ca tine?
N-am vrut să zic asta.
Charlie, adu-mi ceva de băut.
- Eşti bine? - Da.
- Vrei ceva de băut? - Mi-ar plăcea.
Păstrează-ţi mintea la joc.
- Îl urmăreşti? - Da, număr jetoanele de pe masă.
- Cum e? - E foarte bun.
Am dublat de câteva ori şi n-a muşcat.
- Şi ce crezi? - Nu ştiu.
Joacă de parcă mi-ar vedea cărţile.
- Poate că le vede. - Cărţile mele? Haide.
Decanul nu foloseşte hârtii în jocul adevărat.
Joacă parcă pentru începători. Nu faci asta într-o companie selectă.
Poate el nu te consideră prea bun.
Ştii ce? Hai să vedem. Vino cu mine.
Nu văd nimic ciudat..
E la fel... nici o umbră de lumină. E curată.
- Ticălosul! - Ce e?
Sunt "jidăneşti". Ticălosul foloseşte cărţi "unse".
Cărţi jidăneşti?
Da. Poţi vedea cartea dacă mijeşti ochii.
Vezi?
Dumnezeule.
Acum am auzit de cărţi jidăneşti.
- Şi ce facem acum? - Acum?
Cred că o să-l prostesc pe Decan.
Cred că o să renunţ, cât sunt în urmă.
Cred că am rămas doar noi, Cincinnati.
Foarte romantic.
"Regele" alege.
4.000
Îmi plac numerele rotunde. Ridic la 10.
"Regele" acceptă.
"Regele" spune: plusează!
20.
Ridic la 50.
"Regelui" îi place.
Cowboy-ul se simte mare? Ce zici de 100.000, fiule?
Două.
Deci putem juca, nu?
Din câte îmi amintesc "damele" bat "valeţii".
Asta e tot ce am.
Să vedem.
300.000.
Cred că sunt pe calea cea bună.
500.000.
Pun tot.
Îmi lipsesc 50.000.
- Pe bune? - Mmm.
Fără risc, nu câştigi.
30.
Încă 20.
- E bine să ai prieteni. - Poţi să pui pariu.
Tot ce am.
Mă uit după dl Hemingway.
Nu cunosc nici un Hemingway. Îmi pare rău.
Ascultă-mă, nenorocitule.
Am să-ţi bag biluţele astea în cap.
Unde dracu' se ţine jocul?
Deci, hai să vedem ce ai, puştiule.
Staţi!
- Haideţi. - Ăştia sunt tipii.
Cine?
Sunt Vernon şi Miller. Ei l-au curăţat pe tip de 80.000.
Nu te ştiu.
- Hei! Hei! - Nu aşa repede, slinosule.
Pune arma jos, sau şeful tău va fi istorie.
- Jos armele! - Du-te dracului!
- Tu eşti Vernon? - Malini, spune-le să arunce armele.
- Să ţi-o trag! - Aruncă dracu' pistolul ăla...
- Pune arma jos. - Taci, Charlie!
- Poartă-te frumos doamnă. - Eşti Vernon din Kansas City?
- Lasă-l acum! - Să ţi-o trag!
- Ai grijă la limbaj! - Da? Mănâncă-mi din cur, tâmpitule!
Aruncă pistolul ăla, căţea!
- Am auzit multe despre tine. - Mersi.
- Lasă arma! - Malini, zi-le să le arunce!
Am auzit că mă căutai. Cred că m-ai găsit.
La naiba, Charlie!
Alo?
Da.
Nu ştiu nimic despre niciun inel nenorocit.
Lucrurile sunt bine acasă, Charlie?
Cine dracului e ăsta?
Slavă Domnului, e poliţia.
- Cine eşti? - Cine sunt?
- Cine dracu' eşti tu? - Bună sincronizare, Scarne.
- Alt prieten? - Habar n-am.
Max, de ce nu să le spui băieţilor tăi să se relaxeze?
Putem să terminăm asta după joc.
În regulă.
Presupun că tu şi prietenii tăi nu aveţi nici... 10 dolari.
- Nu presupune asta, dragă. - Tiff...
Luând în considerare circumstanţele, treacă de la mine.
Să vedem cărţile.
Fă-o, Vernon.
Da!
Trei valeţi.
A dracu' mână, puştiule.
- Eşti surprins? - Poţi spune asta.
Cred că mereu am ştiut că va veni şi ziua asta.
Doar că nu e azi.
Trei dame.
Nu, nu. Nu e posibil.
Orice e posibil. E "grele", puştiule!
- Ce înseamnă asta, Charlie? - Ne-au tras-o!
- Ce-i asta, Charlie? - Ne-au jucat!
Eşti bun, puştiule. Chiar foarte bun.
Dar lângă mine vei fi mereu al doilea.
Iisuse!
Ce-ai făcut?
Vrei să iei aia de aici?
- Mă face nervos. - Şi pe mine.
Nu e chiar locul potrivit pentru crimă.
Lăsaţi-le deoparte.
Jennings a fost un idiot, oricum.
Dar vă recomand să dispăreţi toţi trei.
Pentru că dacă vă mai văd o dată, n-o să vă mai văd.
Vernon... renunţ la partea mea.
Uit-o.
Aproape că nu mă mai doare piciorul.
Ne mai vedem... "Meseriaşilor".
Bun joc, Decanule.
- Uite banii. - Mersi.
O să te anunţ când mai facem un joc, Decanule.
Desigur Max. Dar ăsta a fost ultimul pentru o vreme.
- Eve. - Noapte bună.
Întotdeauna să-ţi verifici cărţile. Fac asta dinainte să te fi născut tu.
Decanul...
Of!
Ştiu că nu e treaba mea...
Dar... Jennings n-a ştiut că e lucrat.
Rahat.
Cineva ar fi trebuit să-i spună.
- Cine e? - Pare unul din măgarii tăi.
A pierdut 80 de mii la poker în seara asta.
Încă ceva... Dacă vrei banii înapoi...
Ar trebui să vorbeşti cu un tip numit...
Charlie Miller.
Va fi la un bar...
Te rog...
Verifică-ţi partenera.
Ai o ţigară?
Mersi.
2 milioane de dolari. Nu pot să cred.
Ai avut 2 milioane în mână şi i-ai pierdut.
- M-a... jucat. - Te-a jucat!
Charlie. O să mă revanşez. Data viitoare...
N-o să mai existe o altă "data viitoare". N-ai priceput?
S-a terminat.
Îmi iau mâinile de pe tine.
Deci, asta e?
Asta e.
Haide iubitule. Să plecăm.
Da, îmi sună cunoscut.
Da, s-a terminat.
Oh, da. S-a terminat, iubito.
Aşteaptă puţin.
- Dle, nu se fumează aici. - La dracu' cu asta!
Bine. Continuă. Reguli idioate.
Mersi.
Bine lucrat, puştiule.
Cu excepţia lui Malini.
Da, întotdeauna sunt complicaţii când lucrezi cu gunoaie d'alea.
A fost o mişcare bună să-l chem pe Scarne...
- Bună treabă, John. - Plăcerea a fost de partea mea.
Mersi că ai venit, John.
Parcă nu mă mai doare nici piciorul. Ştii, nu-mi plăcea nici mie Miller.
Deci, ţi-ai obţinut răspunsurile?
Din păcate, da.
Oricine poate s-o păţească. Asta e.
Dar să încerci să faci un profesionist, inteligent... pe partenerul tău.
Asta da lovitură.
Nu e mai mare satisfacţie decât să-ţi execuţi partenerul.
Mai ales când o merită.
Şi au meritat-o cu prisosinţă.
Deci chiar ai ieşit?
Oh, la naiba, da. Trebuia să ies cândva.
Ar putea fi bine şi "ocupat", nu?
Tu ce-o să faci? Te întorci pe stradă?
Nu ştiu ce-o să fac. Dar am terminat-o cu asta pentru o vreme.
- E rău, totuşi. - De ce?
- Să nu stai să joci de-adevăratelea. - Da, asta e o ruşine.
Mereu m-am gândit la asta.
- Cred că unul dintre noi a pierdut. - Cred că da.
Ne mai vedem, Vernon.
Hei, Vernon...
Ne mai vedem, Decanule.
made by sabian sabian@go.ro 2004 completări: 0lei Š 14.04.2021
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania